SYDÄMEN KUISKAUS
Iltaa. -Onpa kuuma ilma.
Kotona ollaan.
Kiitos.
Otitko muovipussin yhtä maitoa varten?
Sen sai automaattisesti. -Voit kieltäytyä.
Kaada minullekin. -Isä, otatko ohrateetä?
Kyllä, kiitos. Tulen sinne.
Kiitos. Lopetitko tekstinkäsittelyn? -Tulostan.
Pitäisi ostaa sähköinen muistikirja.
Kamala savu. -Olisit voinut mennä Kashiwazakiin.
Sisko alkaisi käydä hermoille. -Minulla on huomenna töitä.
Pakkaanko evästä? -Syön ulkona.
Kirjasto siirtyy viimein viivakoodeihin.
Niinkö? Pidän enemmän korteista. -Niin minäkin.
Tässä on jotain outoa. -Mitä?
Puuttuuko tästä rivi? -Niinpä puuttuu.
Anna minä tulostan ensin. En halua haukkuja professorilta.
SEIJI AMASAWA
Tämä tyyppi...
Lue vain, mutta älä valvo myöhään. -Hyvää yötä.
Arvasin, että olen nähnyt nimen jossain.
Tässäkin.
SEIJI AMASAWA
Hän on lainannut samat kirjat.
Seiji Amasawa. Millainen hän on?
Onkohan hän komea?
SEIJI AMASAWA
Shizuku! Nouse ylös.
Olen lähdössä.
Nukuitko vaatteet päällä? Pese riisi.
Hei sitten.
Noin paljon? Minun piti tavata Yuko!
Lompakkoni...
Ehditkö jo alakertaan? -Ehdin.
Kummallista... -Puhelimen luona.
Löytyi! -Jätit sen sinne.
Olen myöhässä! Lukitse ovi! -Pöhkö.
Se lentää tosi matalalla.
Tästä tulee hyvä päivä.
Onpa kuuma.
Mitä kuuluu?
Lyö kunnolla.
Hei, Shizuku. -Onnea peliin.
Oletteko täällä, neiti Kosaka? -Tsukishima? Mitä sinä teet täällä?
Voisinko pyytää palvelusta? -Toivottavasti ei mitään outoa.
Avatkaa kirjasto. -Kirjasto?
Etkö malta odottaa koulun alkuun? -Kaupunginkirjasto on kiinni.
Päätin lukea 20 kirjaa loman aikana.
20? Muista, että sinulla on pääsykokeet.
Pidä kiirettä. -Tässä se on.
Tuo se tänne.
Anna lainauskortti ja kirjan kortti. -Olkaa hyvä.
Kukaan ei ole lainannut tätä kirjaa.
Sitä ei löydy kaupunginkirjastostakaan.
LAHJOITUS
Amasawa?
Tiedättekö, kuka tämä Amasawa on?
Äh, sait minut tekemään virheen.
Luultavasti lahjoittaja. En tunne häntä.
Kysy vanhemmilta opettajilta. -Shizuku!
Lupasit tavata minut portilla yhdeltätoista.
Odotin vartin auringossa. Saan pisamia.
Anteeksi. -Älä murehdi pisamia, Harada.
Ne ovat vakava ongelma. -Niin kai sitten. Menkäähän nyt.
Ylemmäs! Ylemmäs!
Miksei sitä voi laulaa englanniksi?
Valkoiset pilvet kukkulat peittää
Tie johtaa kaupunkiin
Vanha huone, pieni ikkuna
Koiravanhus paluutani odottaa
Maalaistie johtaa kauas pois
Kauas vanhaan kotikaupunkiin
Länsi-Virginia, vuoristolaisäiti
Muistot kotikaupunkini
Ei hullumpi. -Onpas.
Tosi laimea. -Niin kai sitten.
Kirjoitin toisenkin.
Asfalttitie minut kotiin vie
Kaatavat puut, täyttävät betonilla muut
Länsi-Tokio, Tama-vuori saa pölyä niellä
Kotikaupunkini asfalttitiellä
Mikä tämä on olevinaan?
Mitä asiaa sinulla oli? Et tarvitse sanoitusta vielä.
Shizuku, tykkäätkö kenestäkään? -Mitä?
Poikaystävästä olisi apua pääsykokeissa.
Voisimme kannustaa toisiamme. -Olet selvästi rakastunut, Yuko.
Saitko rakkauskirjeen? -Hiljaa!
Milloin? Kuka? Onko hän komea?
Hän on rinnakkaisluokalla. Ei hullumpi.
Tapaa hänet. Voit aina antaa rukkaset.
Mutta... -Pidät toisesta pojasta.
Turha yrittää salata sitä. Tunnusta.
Hän on Su... Su... -Tsukishima!
Antaisitko kassini? -Sugimura!
Sininen urheilukassi.
Ole niin kiltti, Tsukishima. Heitä se tänne.
Suu kiinni, penkinlämmittäjä!
Hei, olen avauskokoonpanossa. -Yuko?
Oletko rakastunut Sugimuraan?
Mitä minä teen? Hän saattoi huomata. -Ei hätää, hän on puupää.
Entä se poika, joka lähetti kirjeen?
Minun pitää ajatella asiaa. -Vai niin.
Onneksi sinua ei patisteta opiskelemaan.
Ei minullakaan ole helppoa. -Ei kai sitten. Pahus.
Mitä nyt? -Unohdin kirjani sinne.
Haluatko kyydin? -En. Myöhästyt preppauskurssilta.
Soitan sinulle.
Tuo kirja... -Onko se sinun?
Ole hyvä, Shizuku Tsukishima. -Miten tiedät nimeni?
Koeta arvata. -Niin, kirjan kortti.
Sinuna jättäisin Asfalttitien sikseen.
Sinä luit sen!
Ääliö, ääliö, ääliö.
Ääliö, ääliö, ääliö!
Ääliö!
Sinuna jättäisin Asfalttien sikseen.
Mitä ihmettä?
Olen kotona.
Sisko? Joko sinä palasit?
Olen ihan poikki. Sain kyydin tänne.
Missä äiti on? -Kesäkurssilla.
Isä on töissä. -Voisit siivota täällä, Shizuku.
Entä ruoka? -Pesen riisin.
Mitä ihmettä? Jätit kaiken pöydälle. -Tulen korjaamaan ne.
Äiti on kiireinen, meidän on autettava.
Pese riisi ja hoida pyykit. Minä käyn suihkussa ja kokkaan.
Täti kutsui kylään, kun pääset lukioon.
Opiskeletko?
Et saa laiskotella, vaikka äiti ja isä eivät patistakaan.
Tiedetään!
Hän yritti antaa mukaan soijakastiketta.
Tätisi on sellainen.
Sama juttu viime vuonna.
Niin, misoa. Jestas, että se painoi. -Sitä taisi olla kaksi kiloa.
Shizuku, nouse ja imuroi oma puolesi.
Minä pesen lakanat ja tuuletan patjat.
Missä äiti on? -Lähti aikaa sitten.
Siivoa pöytä ja vie isällesi evästä.
Mitä? -Menet muutenkin kirjastoon.
Vai menenkö minä?
Silloin sinä siivoat vessan ja parvekkeen sekä käyt kaupassa.
Äläkä unohda patjoja ja ruokaa.
Minä lähden nyt.
Shizuku!
Voisitko postittaa tämän? -Mitä?
P-o-s-t-i-a.
Äläkä lue sitä. Poista klemmari.
Onko tämä poikaystävälle? -Ääliö.
Hei, kissa. Oletko yksin?
Minne olet menossa?
Mitä kiinnostavaa siellä on?
Hei, vastaa minulle.
Minä jään tässä pois. Entä sinä?
Nähdään, kissa.
Kissa!
SUGINOMIYAN ASEMA
Kirjasto on samassa suunnassa.
Juuri kun tuntui, että tarina alkaa.
Tuolla se on.
ASIATTOMILTA PÄÄSY KIELLETTY
Miten pitkälle tämä mäki oikein jatkuu?
Kissa?
Asuuko se täällä?
Minne sinä menet, kissa? Asutko täällä?
En tiennyt tällaisesta paikasta.
Tuhmasti tehty. Se härnää koiria.
Ehkä se härnää minuakin.
En arvannut, että täällä olisi kauppa.
Miten hieno nukke.
Oletko sinä se kissa, jota seurasin?
Tervetuloa. -Tuota...
Katsele kaikin mokomin ympärillesi. Paronikin on ikävystynyt.
Onko nuken nimi Paroni? -Paroni Humbert von Jikkingen.
Hieno nimi, vai mitä?
Kiitoksia. Nyt on hyvä. -Upea kello.
Se nökötti ruostuneena eräässä linnassa.
Katso.
Miten kaunis. Mikä se on?
Viimeinen silaus.
Hieno. Ovatko nuo kääpiöitä?
Oikein hyvä. Nuori neiti tuntee kääpiöt.
Katso kellotaulua... Mikäli se toimii.
Haltia. -Tule tänne katsomaan.
Prinsessa? -Kyllä vain.
Ovatko he rakastavaisia?
Mutta he elävät eri maailmoissa. Mies on kääpiökuningas.
Kello 12 prinsessa muuttuu lampaasta ihmiseksi.
Mutta kuningas ilmestyy joka tunti odottamaan prinsessaa.
Kellon tekijä oli pettynyt rakkaudessa.
Siksi he näyttävät niin surullisilta.
Edistääkö tämä kello?
Vain viisi minuuttia. -Voi ei!
Pitää ehtiä kirjastoon! Näkemiin!
Saanko tulla toistekin? -Toki. Kirjasto on tästä vasemmalle.
Olen kirjaston yläpuolella.
Kauppa on kuin suoraan taruista.
Ihana paikka.
Tsukishima! Shizuku Tsukishima!
Onko tämä sinun?
Olet aika hajamielinen.
Kiitos. Mutta miksi? -Koeta arvata.
Tuo kissa... Onko kissa sinun?
Sinulla on isot eväät.
Eikä! -Asfalttitie minut kotiin vie...
Eväät eivät ole minun! Hei!
Tulitko tänne minun takiani?
Mistä moinen ilme? -Sitä on vaikea selittää.
Tuntui kuin olisin löytänyt aarreluolan.
Sitten pilkka hautasi minut elävältä.
Kuulostaa monimutkaiselta.
Lainaatko kirjoja? -Vielä seitsemän.
Niinpä tietysti. Entä lounas? -Syön ruokalassa.
Vai niin. Kiitoksia.
"16. kesäkuuta." Amasawa on lukenut tämänkin kirjan.
Millainen hän mahtaa olla?
Et sinä!
Pidä kiirettä, Shizuku.
Olen myöhässä. Antaisitko sateenvarjon?
Tällä lukukaudella sataa koko ajan.
Sinä sentään opiskelet vapaaehtoisesti.
Niin. -Opiskele ahkerasti.
Totta kai.
Shizuku! Vauhtia, myöhästymme kohta.
Pelkkiä kokeita koko ajan. -Joka ainoa päivä.
Vastasitko hänelle? -En.
Eikö hän ole ottanut yhteyttä? -Taidan antaa rukkaset.
Ehkä niin on parempi.
Sugimura! -Pitäkää kiirettä!
Tiedetään!
Aika loppui. Kerätään paperit.
Nähdään iltapäivällä.
Mennään tapaamaan neiti Kosakaa. -Käydään ensin opettajainhuoneessa.
Tsukishima. -Mitä?
Oli tuuria kokeessa. -Onnenpekka.
Satuin arvaamaan, mitä kysytään. -Et olekaan pelkkä baseball-tollo.
Myös Yuko on hyvä arvaamaan.
Opiskelkaa yhdessä. -Haradan kanssako?
Hei, Sugimura. -Mitä?
Näitkö tämän? -Ala tulla.
Älä yritä saattaa meitä yhteen. -Huomasitko?
En ole mikään arvailija. -Anteeksi.
Suokaa anteeksi.
Kirjan lahjoittaja? En taida tietää.
Anteeksi häiriö. Tässä on leima.
Katsotaan.
Se on tohtori Amasawa. Olen lukenut tämän. Hyvä kirja.
Niin on. Kuka Amasawa oikein on?
Hän oli vanhempainyhdistyksen puheenjohtaja.
Vanhempainyhdistyksen? Mikä hänen koko nimensä on?
Nimi? Kimura, muistatko Amasawan koko nimen?
Tohtori Amasawa? Koichi Amasawa. -Koichi Amasawa?
Hänen poikansa on rinnakkaisluokallanne.
Etkö tiennyt? -Mitä?
Suurkiitokset. -Suokaa anteeksi.
Anteeksi.
Shizuku, minne sinä menet?
Säikähdin. -Et ollut ainoa.
Olet selityksen velkaa. -Anteeksi.
Minne sinä nyt menet?
Mokoma ei ollut tuntevinaan. -Kuka hän on? Minne olet menossa?
Yksi ääliö, mutta en aio vältellä häntä.
Söpöä. -Ja minä kannoin Shizukun eväitä.
Onko Tsukishimalla poikaystävä? -Kevät on koittanut Shizukulle.
Eikä ole!
Tapasitko prinssin? -Onko hän komea?
Haluan vain tietää, millainen hän on.
Tiedät hänen nimensä, Yuko. Kerro heti.
Yuko... -Se kävi niin nopeasti.
Ma jotakin... Se taisi olla Masaki.
Vai mitä? -Niinpä.
On Tsukishaman tapaista lähteä karkuun.
Haluat tietää, mutta et kuitenkaan.
Sydämesi pakahtuu tuskasta ja onnesta.
Niin romanttista.
Haluatteko kiusata tyttöä, joka käänsi Country roadin?
Saitko sen valmiiksi? -Näytä.
Oi suuri runoilija Shizuku, emme kiusoittele teitä enää.
Hyvä on sitten.
En tiedä, onko se hyvä.
Minulla ei ole vanhaa kotikaupunkia, joten kirjoitin omista tunteistani.
Tämä on hyvä.
Maalaistie, tämä vanha tie
Uskon näin, kaikki kääntyy parhain päin
Tie mua kuljettaa, vaikka koti on jäänyt taa
Maalaistie minut kotiin vie
Tämä on hyvä, Shizuku. Pidän siitä.
Eikö sitä ole vaikea laulaa? -Ei.
Voimme laulaa sen opettajien juhlassa.
Siellä? -Älä liioittele.
Pidän tästä: Lähdin, koska yksin jäin.
En voinut näyttää yksinäisyyttäin.
Kello soi. -Selvä.
Sää selkenee. -Shizuku!
Tule musiikkiluokkaan. Näytämme tekstisi.
Minun pitää mennä kirjastoon.
Huomenna on koe. -Opiskelen siellä.
Kirjatoukka. -Nähdään.
Harada.
Olisiko sinulla hetki aikaa?
Kauppa on kiinni.
Onkohan kukat kasteltu?
Paroni on poissa. Ehkä joku osti sen.
LIIKKEEN OMISTAJA: SHIRO NISHI
Shiro Nishi. Ehkä se ääliökin on Nishi.
Shizuku! Shizuku!
Yuko soittaa.
Tulet vielä kuuroksi. -Yuko?
Mitä? En kuule.
Tulen heti. Nähdään kohta.
Minne sinä menet? -En kauas.
Mikä hätänä? -Shizuku...
Mikä hätänä? Miksi olet surullinen? -Mitä minä teen?
Se poika pyysi Sugimuraa kysymään, aionko vastata kirjeeseen.
Mitä? Voi ei.
Miksi juuri sinä?
Hänellä on hidas sytytys. Hän ei tiedä tunteistasi.
Pyydän anteeksi -
mutta en voi mennä kouluun tällaisena. Jään huomenna kotiin.
Koe jää väliin. -Niin.
Vai niin.
Idiootti.
Mitä?
Koe sujui hyvin. Menetkö kirjastoon?
Menen Yukon luokse. -Sano terveisiä.
Hei sitten.
Tsukishima!
Odota.
Asia koskee Haradaa.
...sitten hän alkoi itkeä.
Sanoinko jotain väärin?
Kysyikö Yuko: Miksi juuri sinä?
Joukkuekaveri pyysi apuani.
Yuko ei halunnut kuulla sitä sinulta.
Etkö ymmärrä? -En. Puhu selkokieltä.
Olet pölkkypää! Yuko tykkää sinusta!
Mitä? En kaipaa tällaista! -Arvaa, miltä Yukosta tuntuu.
Siksi hän jäi kotiin.
Mutta... minä rakastan sinua.
Älä vitsaile tällaisella hetkellä. -Olen rakastanut sinua jo pitkään.
Et saa. Se on...
Inhoatko minua? Vai seurusteletko?
Minulla ei ole poikaystävää, mutta...
Anteeksi. -Odota! Kerro totuus!
Olen aina pitänyt sinusta ystävänä, mutta en muulla tavalla.
Anteeksi, en osaa sanoa sitä oikein.
Olemmeko vain ystäviä?
Nyt ja aina?
Vai niin.
Minä tässä olen hidasälyinen.
Odottakaa, posti toi pakettinne meille.
Kiitos jälleen kerran.
Ei olisi tarvinnut. -Emme pysty syömään näitä yksin.
Olet jo kotona. Shizuku?
SULJETTU
Heippa.
Jäitkö sinäkin ulkopuolelle?
Asutko täällä? Onko sinulla nälkä?
Et ole kovin hyvää seuraa. En minäkään.
Miksi me muutumme?
Ennen olin kiltti ja luin paljon -
mutta nykyään en innostu kirjoista.
Sisälläni oleva ääni sanoo: Oikeasti se ei ole noin helppoa.
Ei kovin kivasti ajateltu.
Hei, Tsukishima.
Antaako Kuu sinun silittää? Etkö tule sisälle, Kuu?
Onko kissan nimi Kuu? -Se näyttää täysikuulta.
Siksi kutsun sitä Kuuksi.
Onko Kuu sinun kissasi? -Se ei viihdy yhdessä paikassa.
Toisessa talossa sen nimi on Pallero.
On varmasti muitakin paikkoja. -Se kiertää paikasta toiseen.
Niin tosiaan. Kuu kulkee junalla.
Junalla? -Niin, yksinään.
Seurasin sitä junalta tänne.
Se johdatti minut satumaisen kaupan luo.
Loukkasin sitä. Sanoin, ettei se ole hyvää seuraa.
Kuten en minäkään. -Et ole samanlainen kuin se.
Se on oikea hirviökissa.
Tuota... -Onko isoisä kunnossa?
Kauppa on kiinni, joten luulin...
Ei hätää. Kauppa on usein kiinni. -Se on hyvä kuulla.
En nähnyt Paronia. Onko se myyty?
Kissanukkeko? Haluatko nähdä sen?
Sulje ovi.
Kuin leijuisimme taivaalla.
Pelkäätkö korkeita paikkoja? -Täällä on kaunista.
Nyt päivä on kauneimmillaan. Tännepäin.
Täydellinen ajoitus. Käy istumaan.
Kello on poissa. -Ai tuoko?
Se toimitettiin tänään. Tule tänne.
Myikö hän sen? -Se oli korjattavana.
Halusin nähdä sen. -Kolmen vuoden työ.
Se valmistui silloin, kun unohdit evääsi.
Eväät... -Tiedän, ne eivät olleet sinun.
Katso kissan silmiin.
Nopeasti, ennen kuin aurinko laskee.
Engel Zimmer, enkelin huone.
Nuken tekijä naarmutti sitä vahingossa.
Se on kaunis.
Paronia ei myydä. Se on isoisän aarre.
Aarre?
Siihen liittyy muistoja, mutta hän ei kerro.
Katsele kaikessa rauhassa. Menen alas.
Sytytä valot, jos haluat.
Kummallista. Aivan kuin tuntisin sinut.
Toisinaan kaipaan kovasti luoksesi.
Näytät jotenkin surulliselta.
Joko sait tarpeeksesi? -Kiitos.
Teetkö viulua? -Joo.
Saanko nähdä?
Tämä tulee tähän.
Valmistitko sen ihan omin käsin?
Tietysti. -Uskomatonta.
Viulun muoto ei ole muuttunut 300 vuoteen.
Sointi riippuu valmistajan taidoista.
Oletko tehnyt nuo kaikki? -Täällä on viulunvalmistuskurssi.
Onko jokin niistä sinun? -On.
Mikä niistä? -Tuo.
Tämäkö? Olet taitava.
Se on kuin taikuutta. -Sanot usein tosi noloja juttuja.
Niin minä ajattelen.
Kuka tahansa voi tehdä tällaisen viulun.
Tämä ei ole kauhean hyvä.
Osaatko soittaa viulua? -Vähän.
Soita minulle, edes vähän.
Kuulehan nyt... -Ole niin kiltti!
Hyvä on, jos sinä laulat.
En voi, minulla ei ole sävelkorvaa. -Täydellistä.
Laula. Tunnet tämän laulun.
Unelmoin elämästä omin päin
En enää pelkää yksinäisyyttäin
Ikävä sisälläni pitkään elin
Vahvaa ihmistä teeskentelin
Maalaistie, tämä vanha tie
Uskon näin, kaikki kääntyy parhain päin
Tie mua kuljettaa, vaikka koti on jäänyt taa
Maalaistie minut kotiin vie
Vaikka joskus suruissani nyyhkäisen
Kyyneleen silmäkulmasta pyyhkäisen
Jalat kuljettaa minua tietä pitkin
Vie pois muistot, joiden vuoksi itkin
Maalaistie, tämä vanha tie
Minut voi kotikaupunkiin kuljettaa
Mutta se aika on jäänyt taa
Ei enää kotiin vie tämä maalaistie
Maalaistie, sen tiedän vain
Olen huomennakin ennallain
Toivon sitä salaa, mutta kotiin en palaa
Hyvästi
Maalaistie
Se oli hauskaa.
Olen Shizuku Tsukishima. Kiitoksia.
Ei kestä. Toivoinkin sinun palaavan.
Nämä ovat muusikkoystäviäni.
Hyvin laulettu. Olit kuulemma paikalla, kun kello tuli valmiiksi.
Seijillä on nättejä ystäviä.
Seiji? Oletko sinä Amasawa Seiji?
Enkö kertonut nimeäni?
Et! Kyltissä lukee Nishi.
Se on isoisän nimi. Minä olen Amasawa.
Voi ei! Ensin hautauduin elävältä, nyt taivas putoaa niskaan!
Mitä väliä nimelläni on?
Paljonkin! Sinä tiesit minun nimeni.
Olisit kysynyt. -Ei ollut tilaisuutta.
Luulin, että Seiji Amasawa... -Mitä?
...olisi lempeä ja hiljainen.
Luet liikaa kirjoja. -Paraskin puhuja!
Se oli hauskaa. Mukavia ihmisiä.
Tule toistekin. He pitäisivät siitä.
Vain kuuntelemaan, en laulamaan.
Olet hyvä viulisti. Sitäkö haluat tehdä?
Monet ovat yhtä hyviä. Haluan olla viuluntekijä.
Olet hyvä siinä.
Italian Cremonassa on viuluntekijäkoulu.
Haluan mennä sinne yläasteen jälkeen.
Etkö mene lukioon? -Vanhempani vastustavat ajatusta.
Vain isoisä on puolellani.
Tiedät, mitä haluat elämältäsi.
Minä elän päivän kerrallaan.
Minäkään en tiedä, antavatko vanhemmat minun lähteä -
tai olenko tarpeeksi lahjakas.
Saatanko sinut kotiin? -Kotini ei ole kaukana. Nähdään.
Tsukishima. -Mitä?
Osaat sanoittaa.
Pidän myös Asfalttitien sanoituksesta.
Käskit unohtaa sen. -Sanoinko niin?
Sanoit. -Niinkö?
Kiitos kaikesta. Näkemiin.
Älä nukahda taas valot päällä.
Milloin sinä päätit tulevaisuudestasi?
Mitä? -Tulevaisuudestasi.
Etkö sinä hae Suginomiyan lukioon? -En tarkoita sitä.
Yritän selvittää sen yliopistossa.
Hyvää yötä. -Hyvää yötä.
Äiti ei lähtenytkään aamulla luennolle!
Huomenta. -Huomenta.
Juokse lujempaa. -Mene edeltä.
7. SYYSKUUTA, ITSEOPISKELUA
Pelastuin. -Shizuku, näytät kamalalta.
Sinä se paranit kovin äkkiä.
Kuulin, että olit pojan kanssa. -Kuka kertoi?
Pikkulintu lauloi. Olitte kuin pari. -Ei pidä paikkaansa.
Harada, pyydän anteeksi ystäväni puolesta.
Minäkin pyydän anteeksi. -Ei se mitään.
Katsoitteko eilen Kahjot ninjat?
Tämä kaava tulee kokeeseen.
Painakaa se mieleenne. Saatte poistua.
Onko Tsukishima siellä? -Mitä asiaa, Amasawa?
Onko Tsukishima siellä? -Tsukishima? On.
Tsukishima, sait vieraan! Pojan!
Hän on tuolla.
Seiji? -Voisimmeko puhua?
Toki. -Tsukishimalla on poikaystävä!
Eikä ole! Se ei ole totta!
Mitä asiaa? -Saan lähteä Italiaan.
Mennään muualle.
Minne me menemme? -Katolle.
No johan on. -Kutsuit minua koko luokan kuullen.
Anteeksi. Halusin kertoa sinulle ensin.
En välitä muiden puheista, mutta...
Isä antoi periksi. Yhdellä ehdolla. -Mikä se on?
Harjoittelen isoisän ystävän pajalla kahden kuukauden ajan.
Harjoittelet? -Hän näkee, onko minulla taitoja -
ja kylliksi itseluottamusta alalle.
Jos siitä ei tule mitään, menen lukioon.
Varasuunnitelmat ärsyttävät, mutta tartun silti tilaisuuteen.
Milloin lähdet? -Kun saan passin.
Isä ilmoittaa koululle. -Eli pian.
Hienoa, unelmasi toteutuu. -Aion tehdä parhaani.
Tuota...
Sade lakkaa. -Niin.
Katso tuonne.
Ehkä näemme sateenkaaren.
Toivottavasti Cremona on hieno kaupunki.
Siellä on paljon viuluntekijöitä.
Sinä toteutat unelmasi. Tunnen itseni typerykseksi.
Toivoin, että menisimme samaan lukioon.
Se oli ihan tyhmä ajatus.
Hiljaa, he ovat tuolla.
Näin nimesi kirjojen korteissa.
Kävelin usein ohitsesi kirjastossa.
Istuin jopa vieressäsi.
Luin kirjoja, jotta olisin korteissa ennen sinua.
Kun olen lähtenyt Italiaan -
laulan lauluasi ja yritän parhaani.
Niin minäkin.
Älä työnnä, ääliö.
Lopettakaa!
Varokaa, hän on raivona!
Pakoon!
Kiitos. -Kiitos ruuasta.
Etkö aio syödä enempää? -Tapaan Yukon.
Jos menet asemalle, osta samalla maitoa.
Sinä juot kaiken maidon.
Nykyään hän vain velttoilee.
Jouduitko lintsaamaan? -Ei se mitään.
Pääni on ihan pyörällä.
Hauska nähdä, Shizuku. -Hyvää iltaa.
Tervetuloa. -Anteeksi häiriö.
Keitän teille teetä.
Isä ja minä pidämme mykkäkoulua.
Pojat ovat ihme tapauksia.
Hän palaa sieltä valmistumaan ja lähtee taas kymmeneksi vuodeksi.
Sehän on ikuisuus.
Mutta kohtalo saattoi teidät yhteen. -Se ei kestä.
Vaikka luimme samoja kirjoja -
vain toisella meistä on suunta elämässä.
Vai niin.
Kinuyo oli hänen luokallaan vuoden.
Hän sanoi, että poika oli etäinen, mutta komea ja hyvä opiskelija.
Niin tietysti. Älä muistuta siitä. Masentaa vain enemmän.
Miksi? Hän sanoi pitävänsä sinusta.
Nyt en ole enää varma.
Minä kirjoittaisin hänelle ja rohkaisisin häntä.
Ei kunnianhimoinen tarvitse rohkaisua.
Olet ehkä oikeassa -
mutta en ymmärrä, mitä oikein haluat.
Etkö voi rakastaa, jos tulevaisuus on avoin?
Olet lahjakas.
Koulussa pidetään laulukäännöksestäsi.
Osaat ilmaista itseäsi, toisin kuin minä.
Monet ovat yhtä hyviä. Niin hän sanoi.
Minäkin aion selvittää, olenko lahjakas.
Kirjoitan tarinan. Tiedän aiheenkin.
Jos hän pystyy siihen, minäkin pystyn.
Entä välikokeet? -Ei haittaa.
Kiitos rohkaisusta, Yuko.
Oletko lähdössä? -Olen.
Hyvää yötä. -Kerro äidillesi terveisiä.
Tsemppiä sinullekin.
Sugimura huomaa, miten kiva olet.
Hei sitten. -Hei.
Helppoa. Minun pitää vain yrittää.
Kuu?
Muta?
Äiti, Muta häipyi taas.
Muta! -Muta...
Sydämen kuiskaus. Kuuntele metsää -
ja muistojen tuulta, joka puhaltaa...
Onko Paroni tarinan sankari? -Sopiiko se?
Seiji sanoi, että nukke on aarteenne.
Joten päätit pyytää luvan.
Sehän sopii. Yhdellä ehdolla. -Niin?
Annat minun lukea sen ensimmäisenä.
Tuota... -Sopiiko se?
Onko pakko? En tiedä, osaanko kirjoittaa.
Sama juttu meillä käsityöläisillä. Kukaan ei ole seppä syntyessään.
Näytän sinulle yhden jutun.
Tässä.
Katso tätä.
Kivi on kiilleliusketta. Kurkista halkeaman sisään.
Juuri noin.
Niin kaunis.
Se on berylliä. Siitä saa smaragdeja.
Smaragdeja? Jalokiviä? -Sinä ja Seiji olette kuin tuo kivi.
Yhä luonnontilassa, karkea ja hiomaton.
Pidän hiomattomista kivistä -
mutta viulut tai kirjat ovat eri maata.
Sisälläsi oleva karkea kivi on hiottava.
Se vaatii aikaa ja vaivaa.
Näet, että suurin osa kivestä on malmia.
Niin. -Hiottunakin se on arvotonta.
Sen sisällä on arvokkaampia kiviä.
Arvokkain kivi ei näy aina ulospäin.
Anteeksi, aloin paasata.
Mitä jos sisälläni ei ole jalokiveä?
Kirjoitan silti ja annan teidän lukea.
Kiitos. Odotan sitä innolla.
Hiomaton kivi. Lasuurikiviesiintymä...
Lähtekäämme yhdessä etsimään lasuurikiviesiintymää.
Ei hätää. Uusi kuu vääristää avaruutta.
Kaukana on suurta, lähellä pientä.
Nouskaamme tuulen mukana.
Joutuin, planetoidit lähestyvät.
Hienoa, ratsastamme tuulella.
Olemme tuota pikaa tornilla. -Nousemmeko noin korkealle?
Lähempänä se ei ole yhtä korkea.
"Kun ilmavirrat sekoittuvat, voimme koskettaa tähtiä."
Mitä ihmettä?
Shizuku ei katselekaan kaunokirjoja.
ITÄ-EUROOPAN HISTORIA
Hän valmistaa viulua vankilassa.
Seiji! Luulin, että olit lähtenyt.
Isoisä sanoi, että voisit olla täällä.
Onneksi löysin sinut. Lähden huomenna.
Huomenna?
Odotan tässä, kunnes olet valmis.
Anteeksi, etten saata sinua kotiin. -Ei se mitään. Oli kiva nähdä sinua.
En tule kentälle, mutta odotan sinua.
Se on vain kaksi kuukautta.
Anteeksi, että valitan koko ajan. Minäkin yritän parhaani.
Minä tästä lähden.
Nähdään, kun palaat.
Minä ja mielitiettyni Louise synnyimme kaukaisessa kaupungissa.
Siinä kaupungissa taikuus eli yhä.
Käsityöläisissä virtasi velhojen veri.
Meidät valmisti köyhä nukentekijän oppipoika -
mutta Louise ja minä olimme onnellisia -
koska meidät oli tehty rakastamaan.
Mutta sitten...
Shizuku...
Shizuku!
Mikä hätänä? Tsukishima?
Anteeksi, en kuunnellut. -Ole tarkkana. Tämä on tärkeää.
Anteeksi. -Harada, lue sinä.
Valvoitko taas neljään saakka? -Rauhoitu. Ei minua väsytä.
Olet omissa maailmoissasi. Kuten äsken.
Olin ajatuksissani. Mietin tarinaani.
Minulla ei ole nälkä.
Shizuku? Oletko jo kotona?
Etkä sytyttänyt valoja. Olisit voinut edes hoitaa pyykit.
Shizuku, tule tänne.
Onko Shizuku kotona? -Hän ei halunnut syödä.
Odotinkin teitä. -Anteeksi häiriö.
Tännepäin. Onko opon toimisto vapaa?
Seuratkaa minua.
Olen kotona.
Tervetuloa. -Olet aikaisin kotona.
Olen aivan poikki. -Otatko kahvia?
Kyllä, kiitos.
Äiti, minulla olisi puhuttavaa. -Mitä?
Aion muuttaa pois.
Löysin kämpän. -Onko sinulla varaa?
Olen säästänyt palkastani ja aion opettaa preppauskurssilla.
Olen teettänyt sinulla liikaa kotitöitä.
Onnea matkaan. Puhun isäsi kanssa. -Ihan tosi? Hieno juttu.
Rahaa on niukasti valmistumiseeni asti, mutta autamme sen jälkeen.
Hyvä.
Anteeksi, että lähden kesken gradusi.
Autoit jäsentämään tutkimusmateriaalin.
Nyt Shizuku voi keskittyä opintoihinsa.
Hän on käyttäytynyt oudosti. -Sanopa muuta.
Koulusta soitettiin. Katso tätä. -Mikä tämä on?
Eikä! Hän on pudonnut sata sijaa!
Hän puuhailee jotain pöytänsä ääressä.
Hyvää iltaa. -Tervetuloa takaisin.
Anteeksi.
Et pääse mihinkään noilla arvosanoilla.
En mene lukioon. -Et mene lukioon?
Aiotko muka pärjätä peruskoulupohjalla?
Päätän itse elämästäni! -Nenäkäs kakara!
Tajuatko, että saat pian loppuarvosanat?
Paraskin puhuja!
Käyt töissä opiskelun sijaan! -On pakko.
Sinä et tee edes sitä! Etkö ymmärrä?
Minulla on tärkeämpääkin tekemistä.
Tärkeämpää tekemistä? Mitä muka?
Lopettakaa, Shiho ja Shizuku. -Shizuku käyttäytyy typerästi, isä.
Tulkaa tänne ja kertokaa minulle.
Shizuku, vaihda koulupuku.
Ja äkkiä.
VÄLIKOKEEN TULOKSET
Vai sillä lailla. Shizuku, puhuuko Shiho totta?
Välitän kyllä kokeen tuloksista!
Sanoit, ettet mene lukioon. -Sinä sanoit, etten pääse lukioon!
Shiho, haluaisin puhua Shizukun kanssa kahden kesken.
Selvä.
Missä äiti on? -Tanakan luona.
Kotona ollaan. -Tervetuloa.
Onko isä kotona? -On.
Tulisitko tänne? Asia koskee Shizukua.
Tullaan.
No niin, Shizuku...
Mikä on tärkeämpää kuin opiskelu?
Voisitko kertoa, mistä on kyse? -Kun aika on kypsä.
Onko sinun pakko tehdä se juuri nyt?
Minulla on vain kolme viikkoa aikaa.
Olen päättänyt koetella itseäni.
Millä tavalla koettelet itseäsi?
Emme voi tietää, mikäli et kerro.
Vai etkö voi kertoa sitä vanhemmillesi?
Rakas! -Anteeksi, unohdin.
Olen nähnyt, miten ahkeroit kirjastossa.
Antaa Shizukun tehdä mielensä mukaan.
Ei ole yhtä oikeaa tapaa elää elämäänsä.
Olen itsekin ollut samassa tilanteessa.
Shizuku, tee niin kuin oikeaksi näet.
Mutta oman tien kulkeminen on vaikeaa -
eikä epäonnistumisista voi syyttää muita.
Tästä lähin saavut ruokapöytään.
Olemme perhe. -Selvä.
Pyydä Shiho tänne.
Keitän teetä.
Shizuku...
Oikeasti isä haluaa, että opiskelet.
Tiedän. Se oli ilmiselvää. -Muutan pois ensi sunnuntaina.
Saat huoneen itsellesi. -Muutatko pois?
Muutan. Koeta ryhdistäytyä.
Nopeasti!
Vain yksi on oikea. -Mikä niistä?
Nopeasti!
Louise, tulitko luokseni? Olen jo niin kovin vanha.
Shizuku? Käy sisään.
Torkahdin hetkeksi.
Anteeksi häiriö, mutta toin tarinani.
Onko se valmis?
Lupasin, että saatte lukea sen ensimmäisenä.
Onpa se pitkä.
SYDÄMEN KUISKAUS Paronin innoittama tarina
Voitteko lukea sen nyt? Minä odotan.
Olet nähnyt paljon vaivaa. Haluan lukea sen huolellisesti.
Jättäkää se kesken, jos se on tylsä...
Sydämeni hakkaa.
Ymmärrän. Luen sen heti.
Istu takan ääreen. On kylmä ilma.
SULJETTU
Nyt kukaan ei häiritse meitä.
Voinko odottaa alakerrassa? Minulla ei ole kylmä.
Totta kai, mutta...
Olla nyt tällaisessa paikassa... Shizuku, luin sen loppuun.
Kiitos. Se oli oikein hyvä.
Se on valetta! Kertokaa totuus.
En osannut kirjoittaa kaikkea, ja kirjan loppuosa on naurettava.
Se on karkea ja hiomaton -
niin kuin Seijin viulut.
Näytit minulle louhimasi kiven.
Teit parhaasi. Hyvä suoritus.
Nyt sinun on vain hiottava se.
Täällä on kylmä. Tule sisälle.
Tiesin kirjoittaessani -
että pelkkä haluaminen ei riitä.
On opiskeltava enemmän -
mutta Seiji on aina minua edellä.
Pakotin itseni kirjoittamaan.
Pelkäsin niin.
Taidat pitää Seijistä.
Miltä se maistuu? -Tämä on herkullista.
Söimme ramenia Seijin ensimmäisen viulun kunniaksi.
Jättiannoksen.
Kiitos.
Mihin jäinkään?
Löysitte Paronin kahvilasta Saksassa.
Niin tosiaan.
Se näytti minusta surumieliseltä. Ehdotin omistajalle kauppoja -
mutta hän kieltäytyi.
Paronilla oli kumppanina kissaneito -
eikä hän halunnut erottaa niitä.
Paroni kuulemma odotti neidon paluuta nukentekijän verstaalta.
Se on kuin suoraan tarinastani.
Niin, se on outo yhteensattuma.
Olin lähdössä ja luopumassa toivosta.
Sitten naisystäväni teki ehdotuksen.
Hän ostaisi Paronin mielitietyn -
ja saattaisimme nuket yhteen.
Omistaja antoi lopulta periksi.
Lähdin Saksasta Paroni mukanani.
Pyysin naista säilyttämään toisen nuken.
Kun nuket olisivat jälleen yhdessä -
mekin olisimme.
Mutta sitten syttyi sota, enkä voinut pitää lupaustani.
Lopulta palasin etsimään häntä.
Mutta en löytänyt häntä tai Paronin rakasta.
Hän oli teille hyvin tärkeä henkilö.
Tarinasi herätti muistojeni Paronin.
Ennen kuin unohdan...
Ojenna kätesi.
Mutta... -Kivi sopii sinulle.
Saat sen lahjaksi.
Kirjoita oma tarinasi loppuun. -Selvä.
Kiitoksia.
Näkemiin.
Kotona ollaan. -Tervetuloa.
Missä isä on? -Kylvyssä.
Missä olit näin myöhään?
Älkää huolestuko. Tästä lähin opiskelen ahkerasti.
Onko koettelemuksesi ohi? -Toistaiseksi.
Oletko syönyt? Tarjolla on currya.
Ei kiitos. -Vai toistaiseksi?
Shizuku, kylpy on vapaa.
Soturi lepää.
Eikä!
Odota siinä.
Tämä on ihme. Olet oikeasti siinä. -Eihän tämä ole unta?
Tulin päivän etuajassa. Hyppää kyytiin.
Odota. Sinulle tulee kylmä.
Hyppää kyytiin. -Haen takin.
Ei ole aikaa. Hyppää kyytiin.
Pidä kiinni.
Huusin nimeäsi mielessäni.
Shizuku! Ja sitten sinä ilmestyit.
Olemme hyvä kaksikko.
Minäkin odotin sinua. Tämä on kuin unta.
Millaista Cremonassa oli?
Erilaista kuin luulin, mutta lähden sinne.
Alkaa olla valoisaa.
Nousenko kyydistä? -Ei tarvitse.
Olen päättänyt kyyditä sinut mäen päälle.
Se on epäreilua.
En halua olla pelkkä painolasti.
Haluan olla hyödyksi.
Työnnä sitten. Vielä vähän.
Shizuku, hyppää nopeasti kyytiin.
Ehdimme.
Tarvitsetko apua? -Pärjään kyllä.
Täällä.
Vau, aamu-usva näyttää ihan mereltä.
Tämä on salainen paikkani. Nyt se näkyy.
Halusin näyttää tämän sinulle.
Isoisä kertoi minulle sinusta.
En auttanut sinua. Olin itsekäs.
Ei, sinun ansiostasi yritin parhaani.
Onneksi haastoin itseni. Nyt ymmärrän paremmin itseäni.
Opiskelen ahkerasti ja menen lukioon.
Kuule, Shizuku...
Se ei ole tämän hetken asia, mutta...
Tuletko vaimokseni?
Minusta tulee viuluntekijä. Ja sitten...
Ihan tosi? -Juuri tätä minä halusin.
Niinkö? Hieno juttu!
Odota. Tuuli on kylmä.
Shizuku, rakastan sinua!
Unelmoin elämästä omin päin
En enää pelkää yksinäisyyttäin
Ikävä sisälläni pitkään elin
Vahvaa ihmistä teeskentelin
Maalaistie, tämä vanha tie
Uskon näin, kaikki kääntyy parhain päin
Tie mua kuljettaa, vaikka koti on jäänyt taa
Maalaistie minut kotiin vie
Kun väsyn kävelemään
Kotikaupungin mielessäni nään
Jyrkkä tie, vuorten välistä vilkkuen
Päätökselleni hiljaa ilkkuen
Maalaistie, tämä vanha tie
Uskon näin, kaikki kääntyy parhain päin
Tie mua kuljettaa, vaikka koti on jäänyt taa
Maalaistie minut kotiin vie
Vaikka joskus suruissani nyyhkäisen
Kyyneleen silmäkulmasta pyyhkäisen
Jalat kuljettaa mua tietä pitkin
Vie pois muistot, joiden vuoksi itkin
Maalaistie, tämä vanha tie
Minut voi kotikaupunkiin kuljettaa
Mutta se aika on jäänyt taa
Ei enää kotiin vie tämä maalaistie
Maalaistie, sen tiedän vain
Olen huomennakin ennallain
Toivon sitä salaa, mutta kotiin en palaa
Hyvästi, maalaistie
Ohjaus: YOSHIFUMI KONDO